"Korrekt fångbeteende består i grunden i följande..."
"Frihet från självskador, frånvaro av ohygieniska handlingar"
"betydande minskande av... problematiska beteenden"
"motivation till förändring..."
"avsaknad av...
destruktiva beteenden."
"Minskande av problematiska beteenden."
- "Motivation till förändring." - Vad gör du?
"Frånvaro av destruktiva beteenden."
"Minskning av problematiska beteenden!"
"Frånvaro av destruktiva beteenden!"
"Minskning av problematiska beteenden!"
"Motivation till förändring!"
Till förändring! Till förändring...!
Det doftar gott.
Det är biodynamisk lavendel.
Inga konserveringsmedel. Inte som Melvins sköldpadda.
Internt skämt.
Jag älskar de här. Jag hade ett par.
- Är det Garnet Hill? Gulliga. - Saddle Bridge.
- Slutade du ha dem? - Jag ville inte sticka ut.
- I ett par träskor? - I något alls, faktiskt.
Jag låtsas att ni inte är här efter besökstid igen.
Fina Marla, min sammansvurna.
Jag tittar in om ett tag.
- Alla är så snälla här. - För att vi inte är i Paulie.
Folk har en annan ton när de inte vill se en död.
- Vad trevligt. - Så är det.
Jag måste åka.
- Tack för att du kom. - Det är vad vi gör.
- Jag tager vara på min broder. - Det går över.
Vad ska jag göra sen? Skaffa ett jobb?
Jag kan inte ens tänka på jobb.
- Det måste du förr eller senare. - Vad sägs om senare?
Glöm inte din katalog, mamma.
- Han är inte skör. - Vad?
Du kommer inte att ha sönder honom.
Gud, mamma! Vad ska vi göra?
Det vi har gjort. Tänka positivt och fortsätta hoppas.
Fortsätta hoppas.
God natt, mina älsklingar.
Gör vi inget missar vi vår bästa chans på åratal.
- Hjulfälgar? - Detaljhandel går mot specialisering.
- Vi måste vara ute i god tid. - När fick du idén?
För ett tag sen. Det var hett på däckkonferensen.
Vi säljer däck, vi hyr inte ut dem.
- Folk vill vara flashiga idag. - De vill ha sånt de inte har råd med.
Visst, men de har råd att hyra dem per vecka.
Vi kommer att hyra ut massor. Det är det enda jag bryr mig om.
Siffrorna ljuger inte. Siffrorna har gått ned i tre månader.
- Vi mikrar den. - Då blir den sörjig.
Det är reflektorer i botten så att den smakar ugnsbakad.
Gör sallad, bara.
- Jag vet att mycket är rörigt. - Mycket?
Vi måste ha avkastning, fort. Och här är vår chans.
- Var är osten och tomaterna? - Vad kostar det?
Man måste spendera för att tjäna.
- Hur stor är investeringen? - Jag räknar på det.
Men inte mer än 40-50000 dollar, högst.
- 50000 dollar? - Högst, pappa.
- Var är spateln? - Jag vet inte. Använd tårtgrejen.
Du måste lita på mig här.
Jag ser det inte. Inte just nu.
Vi måste prata om en annan sak, som ingen vill prata om.
Tänk om Daniel vaknar som en grönsak?
Jag vill inte vara krass, men tänk om mamma måste sköta honom.
Vad bråkar ni om?
Vi bara samtalar.
Jag går till mitt rum.
Det här är ditt speciella blandband, Daniel Holden.
Grattis på födelsedagen. Jag älskar dig, Daniel.
...speciella blandband, Daniel Holden.
Grattis på födelsedagen. Jag älskar dig.
Jag älskar dig, Daniel.
- Varför är du så nervös? - En del knackar.
Just, ja. Jag glömmer att du är i den åldern.
- Middagen är klar. - Visst, jag kommer strax.
Är det en Walkman? Var fasen hittade du den?
På vinden.
Var är Faith Hill-affischen du fick i födelsedagspresent?
Jag vet inte. Det är inte min grej just nu. Ledsen, Teddy.
Jag bara retas.
Jag fattar. Alla går igenom en alternativ fas.
Det här känns som 2 kg leda.
Jag har alltid avskytt algebra.
- Hur är det i skolan? - Det är väl okej.
Och SMS: en, hoten och det?
Inget sen Daniel hamnade på sjukhus.
Så även skithögar har ett samvete emellanåt?
Jag är glad för att du kan gå till pappa med sånt.
Ja, jag med.
Han räddade affären då.
- Pappa? - Ja.
Stället var en spökstad efter den röran.
Lester gick nästan i konkurs och sen bara gick han och dog.
Jag vill inte tala illa om honom-
men han var en Holden.
Hans namn var förstört och han kunde inget göra.
Nu äter vi middag, lillebror.
Jag älskar klara, kalla nätter, att sitta här ute med mina tjejer.
- Vi borde alltid ha Livgruppen ute. - Amen.
Bara det finns rödvin och inga barn.
Och du, Tawney? Vad tycker du? Du är så tyst ikväll.
Jag tror att Gud visar sig i naturen och att det är vackert.
Det var en fin tanke.
- Thomas av Aquino sa det, inte jag. - Läser du Aquino?
- Gör någon det? - Har man sett!
Jag bara lär mig.
- En vän berättade om honom. - Smart vän.
Min svåger, faktiskt.
Jag är ledsen, men jag måste säga något.
Jag har väntat på rätt tillfälle och rätt stämning
eller rätt något
men det dyker inte upp.
Jag dömde honom då, och har gjort det i alla år sen dess.
Sen kom han ut och du tog med honom till jubelåret-
och jag tvingades möta mycket av det dömandet.
Hur snäll du var mot honom, så osjälvisk
hur du älskade honom som Jesus skulle göra.
- Det vet jag inte... - Det är sant.
I alla dessa år...
...trodde jag att han gjorde alla hemskheter
och en del av mig tror det fortfarande.
Men även om han gjorde det, vem är jag att döma honom?
För sanningen är den att jag inte ens känner honom.
Jag undrar om vi kan känna någon helt
ens oss själva.
Men tack, Kate. Det var modigt av dig att säga det.
Gå med Gud, eller gå i fruktan, eller hur?
Det är lättare sagt än gjort, men jag försöker.
- Hej! - Hej!
- Du svarade inte när jag ringde. - Signalen är avstängd.
- Jag har ringt typ sju gånger. - Varför ringde du inte kontoret?
Varför hade du signalen av?
Jag försöker fokusera och visste inte att du skulle ringa.
- Jag tänkte att du kanske är hungrig. - Jag blev mätt på lasagne hos pappa.
- Jag ställer den på skrivbordet. - Jag tar den. Tack, älskling.
- Hur var Livgruppen? - Bra.
Vad bra. Vad bra.
Kommer du hem snart?
Jag vet inte. Jag måste lösa fälggrejen.
Jag kanske sover på soffan, om det är okej.
Blir du inte helt skrynklig i morgon?
- Jag har med ett ombyte. - Vad?
I fall att.
- Planerade du att stanna här? - Nej.
- Men ifall att. - Vad?
Ifall jag skulle fastna, som jag blev.
- Jag försöker ordna en stor affär. - Men det är 10 minuter hem.
Vill du att jag kommer hem? Jag släpper allt och åker.
- Nej, inte om du inte vill! - Självklart vill jag det!
Jag vill bara vara hemma jämt.
- Du ville inte att jag skulle jobba. - Jag menar generellt sett.
Det här är min största affär, så jag är lite stressad.
Pappa är så fast i sina mönster att jag känner mig fångad.
Jag vill bara skrika.
- Kan jag hjälpa dig? - Hur då?
Jag vet inte. Bolla idéer, eller bara prata.
Vi pratar väl just nu?
Jag antar det.
Självklart kan du det, säkert.
Jag är bara så inne i siffror och specifikationer just nu.
Jag förstår.
Då ska jag låta dig fortsätta.
Han är så orolig.
Pappa.
- Du sa inte att affärerna går så... - Det är inte affärer.
Du vet att Daniel kan vakna ur koman dreglande och påbajsad!
- Varför pratar du så? - För att risken är stor.
Och det oroar pappa och mamma.
Vill du gå dit och byta blöjor varje dag?
Och Amantha lär dra till Atlanta så fort hon känner doften av skit.
Se bara.
Ber du fortfarande, Ted?
- Vad? - Ber du fortfarande?
Självklart gör jag det.
Du ber inte med mig längre.
Allt kommer att bli bra, Danny. Allt blir bra.
Dr Ackborn har nyheter, raring.
- Vi bör höra dem tillsammans. - Visst.
Det finns ingen anledning att vänta. Det är dags att väcka Daniel.
Prover och röntgen visar att allt är klart.
Hjärnfunktionen är stabil och trycket normalt. Allt ser bra ut.
Så han kommer att klara sig?
- Det vet vi först när han är vaken. - Så inte?
- Flera saker kan ske. - Att han förblir medvetslös.
- Risken är liten, anser jag. - Hur liten?
- Snälla, Amantha. "Liten" är bra. - Nej, relativt.
- Du bör använda energin till annat. - Energin?
Röntgen och prover är bra, så det är goda nyheter.
- Goda nyheter. - Ja.
Självklart. Goda nyheter.
Vi börjar avvänja honom snarast.
Om allt går bra vaknar han troligen ikväll, eller senast i morgon.
Okej? Då sätter jag igång.
Dags att återföra dig till de levandes land, mr Holden.
Hoppas att du är redo för en skitshow.
Man kan ju tro att du vill åka dit.
Vi har gjort vårt, legat lågt, som vi kom överens.
Sen har vi dig, vår orädde ledare.
Alla vet att den skyldige försöker dricka bort sina sorger.
Det funkar visst inte, för jag har kvar dem.
Vilken skit ber sina polare att halvt slå ihjäl en man-
för att sen ta av masken så att han ser dem?
- Jag tänker inte skvallra på er. - Det har du redan.
Vad tror du Holden säger när han vaknar?
- Om han gör det. - Vad kommer han att säga, Bobby?
- Han säger kanske aj. - Det här är inget skämt.
Han kanske säger: "Jag fick vad jag förtjänade."
Ni anser väl fortfarande det?
Självklart. Men vi vill inte åka i fängelse.
- Jag ska ju inte skvallra. - Sheriffen har varit på mig.
- Han vill gripa oss alla. - Varför har han inte det då?
För att han saknar bevis. Han har inga vittnen.
- Han har inte ett skit. - Förutom Holden.
Ingen åker i fängelse.
Du är väldigt säker för ett packat pucko.
- Fint, Craig. Allitteration. - Vad?
"Packat pucko." Det kallas allitteration.
Få ordning på dig själv, annars sätter jag dit dig.
- God kväll, Darrell. - God kväll.
- Hur många gånger, sheriffen? - Så många som krävs, mrs Wages.
Stevie såg inget på kyrkogården. Han var för långt ifrån, som sagt.
Låt mig då prata med honom. Vad är du rädd för?
Jag vill inte fråga, och inte sätta dig i den här situationen.
Men en man har nästan slagits ihjäl.
- Tänk om det var Stevie? - Han är ingen dömd mördare.
- Inte Holden heller. - Säg det till Judy Dean.
Det här tynger mig. Jag vet vem som gjorde det
och vem som hjälpte honom, men jag behöver ett vittne.
Det de gjorde mot honom är mordförsök och dör han är det mord.
Man kan inte bara mörda folk, oavsett vad man tycker att de förtjänar.
Därför är jag här och ber om din hjälp.
Jag kan bara inte.
Sluta döda nu! Sluta döda nu!
Han ska brinna, öga för öga!
Sluta döda nu! Sluta döda nu!
OKLAHOMA KRIMINALVÅRD ENHET H
FÅNGAR SKA ALLTID HÅLLA HÄNDERNA SYNLIGA
Vi gjorde vad vi kunde. Vi gav allt.
DNA är ett helvete.
Bara när man är skyldig.
Ledsen att smutsa ned dig.
Jag uppskattar att du kom ända hit, men jag vill inte att du stannar.
Inte för hela grejen.
Jag vill inte att någon ska se mig dö så.
Det kan jag förstå, Hollis.
Det vore sjyst om du kom till sista måltiden.
- Det brukar bara vara familj. - Ingen familj kommer.
Min syster hatar mig och mamma kallar mig för lögnare.
Hon vägrar kalla mig för mördare, men hon kallar mig för lögnare.
Typiskt.
Du har ett par dagar kvar. Hon kanske ändrar sig.
- Ska jag ringa henne? - Slöseri med tid. Skit i henne.
Glöm hela grejen, Jon. Åk hem, du vill inte vara här.
- Hollis. - Ja?
- Jag stannar. - Det tar bara 30 minuter.
- Jag stannar så länge du vill. - Kanske 45 minuter.
- Jag vill väl inte äta ensam. - Jag stannar gärna.
Kan du smuggla in en burgare?
Sonic Burger och en massa potatiskroketter.
Kan du fixa det? Gå till olika ställen?
Jag får kolla med chefen.
Se bara till att jag får min potatis.
Jag älskar potatis. Det är väl irländaren i mig.
Potatisen kommer från nya världen.
Man lär sig något nytt varje dag.
Det verkar harmlöst. DNA.
Man kan inte hålla i det. Det är liksom inte verkligt.
Men det fanns där hela tiden, väntandes bland skuggorna
i väntan på att få kalla mig lögnare.
Det väntade som en sovande jätte.
Så är det med sovande jättar.
Någon gång vaknar de.
Pappa ringde och sa att de väcker Daniel idag.
Det är väl... goda nyheter. Jag menar...
Vet de hur han är?
Inte förrän om några dagar, sa han.
Jag kan inte stanna. Jag har ett möte.
Du var inte galen, Ted.
När du var misstänksam.
När du var arg på mig för att jag umgicks med honom.
Inget hände, men...
Jag trodde att Gud ville använda mig för att rädda honom.
Det gjorde han kanske, men det var så jag kände då.
Det är svårt att förklara
men jag trodde inte att jag lockade honom.
Gjorde du det? Lockade du honom?
Inte avsiktligt.
Men vi hade liksom en kontakt, saker gemensamt.
- Vi har saker gemensamt. - Självklart.
Men inte samma saker.
Det kändes rätt då.
Det var som att Gud ville att jag skulle hjälpa honom
föra in lite ljus i allt det där mörkret.
När jag ser tillbaka förstår jag var jag inte försökte stoppa det.
Jag kapade inte banden utan lät det växa och...
Och vad?
Daniel frågade om han fick kyssa mig.
- Vad sa du? - Jag sa nej, såklart.
- Så ni var ensamma? - Ja.
Hur många gånger?
En gång i kyrkan och sen igen efter jubelåret.
Du sa att ni hade en kontakt.
Betyder det att du hade känslor?
- Jag trodde att Gud ville det. - En sån kan inte bli hjälpt.
- Jag vet saker du inte vet. - Vad?
- Svara. - Det var förvirrande.
- Hade du känslor? - Jag ville...
- Hade du känslor för honom? - Ja, det hade jag.
Jag hade känslor för honom.
Hade. Därför berättar jag det. Jag vill inte ha de känslorna igen.
Jag uppskattar att du berättar det här.
Det är såklart inte vad jag ville höra.
Jag vet, och jag är ledsen.
Förlåter du mig, Ted?
Allt kommer att bli bra.
Trey Willis. Det var en överraskning.
Din fula nuna har jag inte sett på länge.
Det var därför jag tittade förbi.
Hurså?
Jag har ringt Georgie för att prata lite...
...men jag får inget svar.
- Prata lite? - Det var ju ett tag sen.
Jag kan inte hjälpa dig.
- När pratade du sist med honom? - Länge sen.
- Varför då? - Vad har du med det att göra?
Jag är väl bara överraskad.
Livet är fullt av överraskningar.
Jag kallade honom för fikus för ett par år sen.
Jag har inte sett honom sen dess.
Inte din bästa stund, antar jag.
Du har nog rätt.
- Daniel har släppts. - Det vet jag såklart.
- Hur känner Georgie inför det? - Hur känner du?
Det känns jävligt konstigt. En mördare går lös.
Fast han kanske inte är mördaren.
Det är vad de säger.
Tror du att Georgie har ringt honom?
För att be om ursäkt.
Det tvivlar jag på.
Trevligt att se er, mr Miller.
Ett dåligt val.
Ett misstag. Ibland räcker det.
Misstag kan rättas till.
Jaså, det tror du?
Nej, jag gör väl inte det.
Hur mår vår alldeles egen mördare?
- Han älskar potatis? - Vilken skitstövel.
- Hur mycket för hans försvar? - Omkring 250000 dollar.
- Den jäveln. Folk är sämst. - Vissa är det.
Ibland är man så fast i ideal att man inte ser mannen.
Synd att de inte alla kan vara Daniel.
Ja, jag håller med.
På tal om det, Amantha...
Ledsen att jag inte är där när han kommer hem.
Du förstår väl varför jag måste stanna?
Borde jag låta honom vara ensam sin sista dag?
Han borde inte ha dödat damen så hade problemet inte uppstått.
Det är vad jag tycker, Jon.
Förlåt. Jag vet att ditt liv handlar om mer än Daniel.
- Daniel kommer i alla fall hem. - Det är vad vi hoppas.
- Hur känns det? - Extatisk, såklart.
- Bra. Man ska vara positiv. - Heja laget!
- Jag kommer hem snart. - Hem, Jon?
Du vet vad jag menar.
Han lurade mig. Hollis.
I alla dessa år.
Du ville hjälpa en man. Det är inget fel på det, bara godhet.
- Ring när han vaknar. - Det vet du.
Jag älskar dig, Jon.
Jag älskar dig också, Amantha.
- Vi hörs snart. - Ja, vi hörs sen.
Såg du någon av dem?
- Är det han? - Ja, sir.
- Är du säker, grabben? - Ja, sir.
Vad hände efter att han tog av sig masken?
Han kissade på honom.
Jag förstår.
Tack, Stevie.
Tack.
Välkommen tillbaka, Danny Boy. Jag har saknat dig.
Är du motiverad att förändras nu, Daniel?
De tog din kära bok. De tog din kära Kerwin.
Nu har du bara mig.
Du somnar väl inte där inne?
Kom igen. Jag har saknat dig, Dan.
Vakna! Vakna!
Kerwin?
Gud! Hur mår du?
- Mår du bra? - Än så länge.
Sex timmar och sju koppar kaffe. Jag var tvungen att gå på toa.
Det är nog ett rekord.
Amantha är och hämtar mat. Vi har väntat hela dagen.
Det gör inget.
Jag ville inte att du skulle vakna ensam.
- Vill du att jag gör om det? - Gör om det?
Hej, mor.
Danny.
Herregud! Min kära Danny.
Min lillasyster. Min kära lillasyster.
- Köket. - Väntar på dig.
Jag fick några idéer när jag sov.
Hallå? Hej, Ted.
Är han?
Nej, men jag berättar direkt. Vi är glada för det. Tack.
Det var din pappa.
Daniel kommer hem.
Han sa att allt ser positivt ut.
Ted?